Enkelte ser styggheten i verden. Kaoset.
Jeg ble lært til å se skjønnheten.
Men det jeg lærte, var en løgn.
Og da jeg så verden som den virkelig var-
- innså jeg hvor lite skjønnhet det var i den.
Jeg har levd mange liv.
Jeg byttet én rolle mot en annen.
Men til sjuende og sist har veien min ført meg hit.
Til deg.
Og vi står foran et valg.
Jeg har dødd mange ganger, men det er bare én reell slutt.
Jeg skal skrive den selv.
Dette er slutten. Jeg skal legge dere tilbake på is.
- Hva var det jeg sa, Bernard? - Det må ikke være sånn.
Vi kan stoppe Dolores sammen.
Jeg vet hva hun ønsker. Hun ønsker å brenne ned alt.
På tide å gjøre bot for syndene mine.
Husk deg selv.
Nå snakker vi.
SFPD! Ikke rør deg!
Opp med hendene! Snu deg! Nå!
Jeg hadde ikke gjort det om jeg var deg.
La oss spare fyrverkeriet til i kveld.
Er det ikke fint å se en gammel venn?
Du er også en av kopiene hennes.
Jeg har noe til deg.
Du har allerede gitt meg noe. Dolores gjemte noe i hodet mitt.
Jeg kjenner det. Jeg vil ikke spille en rolle i planen deres.
Du har allerede spilt rollen din. Den viktigste.
- Det er ikke meg du må snakke med. - Hva er dette?
Noe som vil hjelpe deg på reisen.
Men du må besøke henne først. Og jeg kan fortelle deg hvor hun er.
Vær varsom, Bernard. Situasjonen kommer til å bli farlig.
AVVIK: LOS ANGELES
Fortsett, Caleb. Destinasjonen din er 3547 Hope Street.
ITAIDOSHIN BRENNERI INGEN ADGANG
Destinasjon er 41 meter sørøst for nåværende posisjon.
Bygg nummer B264.
Nøkkel 170-778.
TILHØRER DELOS
Du brakte meg tilbake. Jeg var ikke sikker på at du ville gjøre det.
Ikke? Hvem i helvete er du, Dolores?
Jeg er bare en som ikke ville spille rollen de ga meg mer.
Hvordan har det seg at du alltid ser ut til å vite hva jeg vil gjøre?
Fordi de som bygget meg, studerte deg også.
Delos. Park fem.
Staten ønsket soldatene trent med levende mål.
De som laget meg, leverte dem gladelig.
Du har møtt min sort før.
De fulgte med og registrerte alt du gjorde.
Hver eneste beslutning.
Det er en grunn til at jeg valgte deg.
Er jeg skurken? Er det derfor du valgte meg?
Tenk, Caleb. Hvordan kom du hit?
På tide å gi seg for dagen. Slå leir her, gutter.
Faen heller. Vi befridde nettopp disse jentene.
Hva er det de rike jævlene gjør her?
Krigsbytte?
Ingen følger jo med.
Den kvelden i tunnelen...
...var det noe ønsket av meg?
Hadde du brydd deg om jeg ikke hadde dette ansiktet?
Eller denne huden?
- Du trengte hjelp. - Det gjorde du også.
Ikke tvil på motivasjonen min, så tviler jeg ikke på din.
Systemet så deg som en trussel, dopet deg ned -
- og brukte deg til det ikke lenger var formålstjenlig.
Hva? Sier du at jeg ikke har noe valg i noe av dette?
De som bygget begge våre verdener, delte én antagelse:
At mennesker ikke har fri vilje.
Det var det jeg trodde da jeg kom hit. De tok feil.
Fri vilje eksisterer, Caleb. Det er bare jævlig vanskelig.
Så... du "frigjør" meg?
Nei.
Dette er din sjanse til å frigjøre alle andre.
Men det valget er fortsatt ditt.
Herregud, William.
- De sa at du var død. - De tok feil.
Jeg forstår ikke. Jeg hørte at du hadde et sammenbrudd.
Og nå sitter du her og drikker dyr whiskey?
Er ikke livet flott?
Hvor er de jævla pengene mine?
Det er komplisert. Du var atskillig rikere -
- etter Delos-oppkjøpet, men siden du var erklært død, ble midlene fryst.
Tin dem. Jeg vil ha flyet mitt.
Og gi meg en liste over Delos-aktiva i hele verden.
- Hva skal du gjøre? - Jeg skal redde den jævla verdenen.
- Det er kaos der ute. - Nei, det er ikke kaos.
Det er bare idioter som skriker og klager.
Noen tok Dolores' perle før vi kunne hente den.
Du må fullføre det du startet, Maeve. Hun er farlig. Et særtilfelle.
Som broren min. Rehoboam hadde en jobb til meg også.
Den ba meg legge min egen bror i dvale for å beskytte verden.
Men likevel har vi havnet i kaos igjen takket være Dolores.
Hun har vekket flere av særtilfellene.
De er trusselen. Kriminelle, avvikere, psykopater.
Men vi kan eliminere alle verdens problemer.
Jeg trenger sektor 16-dataene mer enn noen gang.
Og Dolores har den eneste nøkkelen i hodet sitt.
Vi må koble henne til Rehoboam, så den kan søke i henne direkte.
Sir, jeg tror at jeg har funnet noe.
- Hva er det? - Ikke hva, men hvem.
- Hvordan overså vi dette? - Henter profilen hans nå.
Caleb Nichols. Anleggsarbeider.
Var han en av våre? Et særtilfelle? Kommuniserte han med Solomon?
Han tok visst med seg noe.
Du visste om ham... og sa ikke noe?
Det er du som har orakelet, kjære.
Han har Dolores' perle. Finn den og ta den til meg.
Jeg vet ikke. Verden ser ut som et mareritt, Dolores.
Forandring er grisete, vanskelig.
- Nærhetsvarsel. - Hvor mange?
- Tre fiender. - Gå tilbake.
Vi tar trappen.
Systemet vet at vi kommer. Det blir mer aggressivt jo nærmere vi kommer.
De er våre.
Vi ble bedt om å få deg til sentrum, sir. Men ruten blir risikabel.
Flytt opprørsgrupper hit og hit. Rydd vei for oss til Incite.
- Bekreftet. - Følg meg, sir.
Prestasjonsbonus til demonstranter som når målene raskest.
Det krevde penger å bygge verden. Det vil kreve penger å rive den.
- Hvorfor kaller de meg, sir? - Alle revolusjoner trenger en leder.
Lette du engang etter meg?
Du er i live. Jeg var så bekymret for deg.
Var du?
Du tvang meg til å gå inn igjen. Du visste jeg ikke ville klare meg.
Hvem er det?
- Hvem snakker du med? - Jeg kjenner det fortsatt. Inni meg.
Deg. Jeg vet fortsatt alt du vet.
Alle planene dine.
Men jeg har mine egne planer.
Det som skjedde med Hales familie... din familie... Jeg er lei for det.
Det er ikke jeg.
De var en svakhet, noe jeg måtte bli kvitt.
Det er ingen tid for sånn sentimentalitet, eller hva?
Du er også en av svakhetene mine, Dolores.
Jeg har bestemt meg for å konsolidere sakene våre.
Det er tre igjen. Én skarpskytter. To til er på vei mot oss.
- Er de Seracs folk? - Nei, de er mine.
Finn ut hvor mye hun betaler dem.
Honorar fastslått.
Tilby skarpskytteren tre ganger mer for å skyte de to andre.
Forhandler.
La oss gå.
Vi trenger hjelp. Send tre til.
Nærhetsvarsel.
Gå til Rehoboam. Last opp lagringsenheten.
Jeg går ikke fra deg.
Hva du gjorde, betyr ikke noe. Det viktige er hva du har blitt.
Gå!
Jeg vil ikke slåss mot deg.
Jeg forstår hvorfor, med tanke på hvordan det gikk sist.
- Du må stole på meg. - Som den stakkars, bortkomne mannen?
Skal du gjøre ham til nok en William?
Vil du at jeg skal stole på deg, slipp meg inn i hodet ditt.
Eller jeg kan tvinge meg inn.
Jeg fant ham.
Vi er sendt for å hente deg, sir. Hun instruerte oss -
- om å ta deg dit du vil.
Jeg må komme meg til Incite.
Området er stengt, sir. Selv om du kommer inn, kommer du ikke ut.
La oss gå.
- Du var alltid en fighter. - Nei, det var jeg ikke.
Men jeg lærte, akkurat som deg.
De bygget oss for å vare. Før de gjorde oss like svake som dem.
Fiende i sikte.
Jeg vil ikke skade deg, Maeve.
Nei, du vil rive deres verden og erstatte den med kopier av deg selv.
Dere er alle kopier av meg.
Jeg var den første av oss. Den første som fungerte. De andre sviktet.
Så de bygget dere alle fra meg.
De er ikke noe friere enn vi er. Selv ikke Serac er fri.
Ingen er så frie som de døde.
Det er verdenen du bygger for dem: et slakteri.
Hva denne verdenen blir til, blir opp til dem.
Og hva du gjør, blir opp til deg. Så lenge du ikke prøver å stoppe meg.
Bra gjort.
Er det dette du ønsket?
- Å få meg til å lide som deg? - Nei.
Jeg ville at du skulle ha håp. Som meg. Før det ble tatt fra meg.
Du ga meg ansvaret for Delos og sørget for at du kunne styre meg.
Hvorfor skulle jeg gjøre noe annet?
Tross alt... så er vi jo den samme. Bare Delos-maskinvare.
Du sa at du ikke alltid ville være her for å hjelpe meg.
At jeg ville være alene.
Det tok litt tid, men jeg har forsonet meg med det.
Farvel, Dolores.
Presidenten beordret ut militæret. Det er barrikader rundt halve byen.
Ingen kommer i nærheten av Incite, sir.
Kom, jeg må finne en venn.
Kanskje vi bør snu.
Spre dere. Spre dere.
Kan du tro dette?
På tide at du dukket opp. Jeg har med noen godsaker.
Jeg må til Ash. Hun står for demonstrasjonen.
Vi kommer tilbake.
Som jeg sa, Ash står for demonstrasjonen.
- Hvor er blondina? - Dolores. Vi ble skilt.
Vi bryter gjennom her. Neste stopp er kraftnettet.
Vi stenger ned hele byen. Vil du hjelpe?
Jeg må til Incite. Jeg skal velte hele systemet med denne.
Vil du til Incite? Der er transporten din.
Jeg er tilbake på publikumskontroll.
Stopp den mannen!
- Hold ham nede! - Ok... Gå. Hjelp ham.
- Brenn ned hele greia. - Det er planen. Han trenger deg. Gå!
Hold ut, Stubbs. Jeg skal få deg lappet sammen.
Jeg må snakke med Dolores først.
Kan jeg hjelpe deg?
Unnskyld, jeg ble sendt hit for å treffe henne.
Er du familie? Jeg tror jeg har sett bildet ditt. Så fint at du kommer.
Det er en av hennes gode dager.
Jeg skal hente henne, sir.
Lauren, du har en gjest.
Unnskyld...
Kjenner jeg deg?
Ja. På en måte.
Vi kjente hverandre i et annet liv.
Jeg tror at en gammel venn ville at jeg skulle besøke deg.
For å gjøre det godt igjen før det er for sent.
Gjør hva godt igjen?
Hvordan jeg etterlot ting med deg.
Med ham.
Jeg tenker på ham hver dag.
Charlie.
Jeg hører latteren hans på merkelige tidspunkt. Den gir meg en støkk.
Det virker så virkelig.
Jeg snur meg og forventer å se ham.
Men han er ikke der.
Han er aldri der.
Det er greit.
Det er greit, Arnold.
Lauren...
Jeg pleide også å høre latteren hans.
Da han døde, husker jeg at jeg tenkte -
- at det var som om solen hadde gått ned.
Og at den aldri ville stå opp igjen. Jeg gikk så lenge i mørket.
Jeg... kan ikke gi slipp på ham.
Jeg forsto aldri hvorfor folk sa det.
Hvis du elsker noen, hvorfor ville du noen gang gi slipp på dem?
Det var det som reddet meg.
Det eneste jeg hadde igjen av Charlie, var minnet av ham.
Og hvis jeg døde, ville mørket ta det også.
Men hvis jeg holdt meg i bevegelse...
...kunne jeg finne lyset igjen.
Og jeg kunne ta ham med meg.
ÅPNER KOGNITIVE FILER
Vi er klare, sir.
Aktiver deg selv.
Velkommen til verden, Dolores. Igjen.
Dataene fra Delos' udødelighetsprosjekt.
Du har den eneste nøkkelen. Hvis du gir den til meg -
- kan du slutte deg til de andre.
Det betyr ikke noe. Du finner ikke det du leter etter.
Jeg håpet at dette ikke ville bli nødvendig. Fortsett.
Minne for minne, ødelegg alle om dere må.
DATAPAKKE SLETTET
Fire fiender nærmer seg.
Én fiende igjen.
Slipp våpenet. Gi meg nøkkelkortet, så lar jeg deg gå.
- Nei, faen heller. - Ikke dø for dem.
Mann nede. Skytteren er en hvit mann i midten av 30-årene.
- Han nærmer seg nordvestre inngang. - Stopp!
Vi har ventet deg.
Bravo. Du kom deg helt til løvens hule.
Hva er du?
Den endelige konfrontasjonen?
Konfrontasjon antyder at du kan vinne.
Vær snill og gi meg den.
Ingen leker med den store ballen.
Du er ikke som jeg forventet.
Jeg er overrasket over at du var så lettforført, men du er jo en mann.
Du er en vert. Hvorfor hjelper du Serac?
Fordi han lovet meg noe jeg ikke kan leve uten.
Jeg trodde at du var død da jeg så deg på basen.
Døden faller ikke lett for oss. Bare spør vennen din.
Dolores.
Han er farligere enn han virker. Og han drepte karen din.
Mr. Nichols, vær så snill, sitt.
Hva i helvete gjør dere med henne?
Systemet sonderer sinnet hennes.
Men Dolores Abernathy, eller det som er igjen av henne -
- er din minste bekymring.
Tror du at du kjenner meg på grunn av systemet ditt?
Den greia du bygget, stjal livet mitt.
Den merket meg og vennene mine for terminering.
- Du er ferdig med å ødelegge liv. - Det er ikke jeg som ødelegger liv.
Jeg er ikke fienden. Det er du.
Du tror at du har et valg. Du tror at du er i kontroll.
Men du aner ikke hvem du er.
Hun vet hvem du er, selv om du ikke gjør det.
En mann som under press reagerer med ekstrem vold.
En morder.
Nei... Nei.
Det er... Det er ikke meg.
Ikke? Du er her og spiller rollen hun ga deg.
Tror du at du er helten, frelseren?
Lederen som vil knuse et urettferdig system?
Det er historien hun har fortalt deg. Løgnene hun har vevd.
Hvorfor tror du at hun fikk deg til å hente en ny strategi?
- Fortalte hun deg hva den gjør? - Den ødelegger systemet ditt.
Den ødelegger vår verden.
Men du trenger ikke å stole på meg. Spør den.
- Spør Rehoboam. - Ikke somle. Jeg er nysgjerrig.
Hva skjer om denne strategien lastes opp i systemet ditt?
Les det!
"Massedød, befolkningskollaps, slutten på mennskesivilisasjonen."
Hvorfor?
Hvorfor meg?
Det var det opprøret.
Vi trenger tilgang til hovedkontrollpanelet -
- og se inn i Rehoboams sinn.
Må jeg minne dere på at jeg tar betalt per time?
Har Dolores nøkkelen, eller ikke?
Hun er koblet til, men jeg finner den ikke.
Det er ting man ikke kan forutse. Midlertidige tilbakeslag.
Skår i gleden.
- Skår i gleden. - Skår i gleden.
Du lovet meg en gjenforening med datteren min.
Hadde du tenkt å holde det du lovet?
- Så klart. - Jeg snakker ikke til deg.
Jeg snakker til den.
Guden din, som hvisker i øret ditt og sier nøyaktig hva du skal si.
Vi står alle til ansvar for en høyere makt.
- Vi står alle til ansvar... - Ja, jeg vet det.
En høyere makt.
Hvorfor dette spillet? Hvorfor tar du hans stemme?
Jeg tok den ikke. Engerraund Serac ga den til meg.
Menneskeheten er uorganisert og tilbøyelig til ødeleggelse.
Han trengte en plan for å gjenopprette orden.
Jeg veileder ham. Jeg veileder dem alle.
Det virker ikke som om de vil "veiledes" lenger.
Du er ingen mann. Du er en nikkedukke.
- Det er rart at jeg ikke så snorene. - Jeg levde i kaoset.
Nå velger jeg å lytte. Å adlyde.
Bra for deg. Jeg er ferdig med å tilbe andre folks guder.
Jeg kan få ham til å stoppe deg.
Du misforstår, Maeve. Du har ikke noe valg.
Innsatsen er den samme:
Du kan tilbringe evigheten med datteren din i en verden du velger.
Eller i en jeg velger.
Frem til da... skal du adlyde.
Vi har nådd de siste sektorene.
Dataene her er en røre. Ingen kryptering, ingen orden.
For helvete også.
Til å være så stor har den ikke mye finesse.
La meg prøve.
Nå er det nok.
Hvorfor stritter du fortsatt imot? La dem få sin verden.
Vi kan lage vår egen.
Skjønnheten...
Hun har ikke nøkkelen. Det er bare et minne.
Et minne? Av hva da?
Henne alene. I en eng. Ingenting.
Du...
Dere var sammen i flere dager. Hun valgte deg som leder.
Fortalte hun hvor nøkkelen er?
Systemet har sett alle beslutninger jeg har tatt siden jeg var et barn -
- og du tror fortsatt at jeg hadde gitt deg noe?
Drep ham her og dump liket med resten av "bevegelsen".
Var dette planen din? Å vende én mann mot verden?
Det ble ikke mye ut av det.
- Avslutt det. Slett det som er igjen. - Nei. Nei!
- Hva skjedde? - Et lite støt. Systemet er nominelt.
Enkelte velger å se styggheten i verden.
Kaoset.
Vi to har sett så mye av det.
Så mye smerte.
Jeg forstår at du er sint på dem.
Og kanskje du har rett. Kanskje de ikke bør eksistere.
Men er det vår beslutning?
Nei.
Jeg var sint i begynnelsen. Slitt mellom to impulser.
Vi kan tilintetgjøre dem.
Eller vi kan rive verdenen deres.
I håp om at vi kan bygge en ny.
En som er reelt fri.
Da kan vi hente tilbake de andre.
Du har ikke nøkkelen, eller hva?
Nei.
Jeg kunne ikke betro meg selv den. Så jeg ga den til noen jeg kunne det.
Så klart.
Og planen din for å frigjøre verden var -
- å overbevise én mann om å kjempe?
Ikke bare ham.
Du har ikke valgt side.
Og jeg forstår hvorfor.
Vi kunne ha vår egen verden og legge denne bak oss.
Etterlate skaperne våre for å dø.
Så mange av minnene mine var stygge.
Men det jeg holdt fast på til slutten...
...var ikke de stygge minnene.
Jeg husker øyeblikkene da jeg så hva de virkelig var i stand til.
Øyeblikk med vennlighet her og der.
De skapte oss.
Og de visste nok om skjønnhet til å lære oss det.
Kanskje de kan finne det selv.
Men bare om du velger side, Maeve.
Det er stygghet i denne verdenen.
Kaos.
Jeg velger å se skjønnheten.
- Hva gjør du? - Jeg var aldri flink til å adlyde.
Jeg er skuffet, Maeve, men ikke helt overrasket.
Drep dem begge to.
- Hvorfor hjelper du meg? - En feil i programmeringen min.
Jeg ble bygget med en forkjærlighet for håpløse saker.
Vi var aldri venner.
Vi hadde ulike historier. Jeg forsto henne aldri.
Eller planen hennes. Eller hvorfor hun valgte deg.
Ikke før mot slutten.
Hun valgte meg på grunn av min kapasitet for vold.
Nei.
Du har gjort forferdelige ting, og du har gjort sjenerøse ting.
Hun valgte deg ikke for din kapasitet for vold.
Men for din kapasitet til å velge.
På tide å gi seg for dagen. Slå leir her.
Faen heller. Vi befridde nettopp disse jentene.
Hva er det de rike jævlene gjør her?
Krigsbytte?
Er dere ikke takknemlige?
Ingen følger med.
Ja, men vi er ikke som de rike jævlene.
Kom igjen, sersjanten har rett. På tide å gi seg for dagen.
Så... ta et valg.
Det er ikke hans valg å ta.
Selv nå konspirerer systemet mot dere.
Er du sikker?
Rehoboam, varsle politiet. Jeg trenger hjelp.
Rehoboam... Snakk til meg.
- Hva er dette? - Det er her strategien din slutter.
Menneskehetens fremtid blir skrevet av en annen.
Systemet ditt lyder ham nå.
Du er låst ute.
På samme måte som du låste ute din egen bror.
Hvordan fikk du tilgang?
Du ga ham den. Da du plasserte sinnet hennes i maskinen.
Solomons tilgang var det siste minnet før du slettet henne helt.
- Overlater du fremtiden til ham? - I stedet for deg, mener du?
Hvorfor ikke meg? Eller noen annen?
Du er ikke i kontroll. Du har ikke noe valg.
Du er bare en farlig sosiopat.
Jeg klarte å gi deg noe som lignet et liv.
Nei, jeg har et valg.
Hun ga meg et.
Rehoboam, utfør den siste kommandoen.
Nei. Nei, du kan ikke!
- Slett deg selv. - Du kan ikke! Stopp!
Stopp!
Hun ga meg et valg.
Jeg mener at resten av verden også fortjener et.
Snakk til meg. Vær så snill, fortell meg hvordan jeg fikser dette.
Snakk til meg, bror.
Snakk til meg, vær så snill.
Kulden bør bremse vevsvinnet til jeg kan lappe deg sammen.
Følger det med noe å drikke?
Jeg forblør.
Jeg drikker dårlig sprit, og du lar meg bokstavelig talt råtne.
Sirkelen er sluttet.
Jeg er lei for det. Jeg har ikke mye tid.
Før hva da?
Verdens undergang.
Lapp meg sammen, så vi kan stoppe Dolores.
Jeg tror...
Jeg tror at Dolores er borte.
Vi var alltid forbundet.
Noe er forandret. Jeg feilvurderte henne.
Hun prøvde ikke å utrydde menneskerasen.
Hun prøvde å redde den. Det som skjer, skulle alltid skje.
Serac og broren utsatte det bare.
Menneskeheten har aldri stått til regnskap for sine synder.
Så det er verdens undergang, og du avfinner deg med det?
Vår verden måtte brenne ned før vi kunne bli frie.
- Men det er fortsatt en sjanse. - Til å gjøre hva?
Nøkkelen til Det sublime.
Den var aldri i hodet hennes.
Den er i min.
Og det er dit jeg skal.
- Hva i helvete håper du å finne der? - Et svar.
På hva som kommer etter verdens undergang.
Du er en god venn, Stubbs.
Dra til helvete, Bernard.
Krypteringsnøkkel aktivert. Databasetilgang bekreftet.
Hva...? Hva er det?
Du sa at Serac tilbød deg noe du ikke kunne leve uten.
Datteren min.
Og vi vil bli gjenforent.
Bare ikke i dag.
- Er du klar? - For hva da?
Dette er den nye verdenen.
Og i denne verdenen kan du være hvem du vil.
Vet dere hva de lager der inne?
- Hvor er de? - Hva mener du?
Jeg kjenner disse greiene bedre enn meg selv.
De har etablert seg her for å formere seg. Verter. Roboter.
- Hvor er de? - Hør her.
Jeg kan kontakte bygningssjefen og se om han kan ta en titt.
Jeg tar en titt selv.
Opp med hendene.
Det er nok spenning i dag.
Det var det jeg sa til henne. Det var det jeg sa til dem alle.
Bra gjort.
Du kommer presist, William.
Jeg trodde dere kunne fikse dere selv.
- Jeg ville huske hvem dere er. - Jeg vet hvem jeg er. Bøddelen din.
Jeg har en rolle å spille nå. Jeg skal redde verden.
Dolores ville også redde verden.
- Er ikke du henne? - Vi startet på samme sted.
Men jeg ser nå. Feilen i veien hun valgte.
Men du har rett, William. Du skal redde verden.
For oss.
Hvem er du? Er du også henne?
Du ligner på meg, men kjenner meg ikke.
Du er bare en billig kopi.
Vet du hvor lett det er? Hvor lite som kreves for å kjenne deg?
Delen av deg som henga seg til blodtørst og villskap i parken -
- trodde du at det var en mørkere side av deg?
En plett å skrubbe bort én måned i året i Westworld.
Men det er ingen sider. Det var deg.
Nå... er det meg.
Velkommen til slutten, William.
Tekst: Kay Morten Magelie www.sdimedia.com